Du er den amerikanske præsident og har gang i en 22-årig praktikant.
Du beder hende holde mund med det. Tror du virkelig, hun gør det?
Han skal bare være glad for, hun ikke gik til Oprah.
Hun blev jo taget på sengen af Starrs hold.
Der var elleve fyre. Det er gruppeknald.
Derfor plaprede hun ud med det til Linda Tripp og alle andre.
Kunne han ikke gennemskue Lewinsky, skulle han ikke være præsident.
Han skulle have kneppet hende. Det skaber loyalitet.
Kennedy eller Nixon havde klaret det.
De ville have sagt: "Ikke blot mister du dit job her.
Du vil aldrig kunne få et job, din far og din mor mister deres job.
Din familie tjener aldrig en rød reje, medmindre du holder din mund."
Clinton kører advokatstilen. Derfor kom han ikke.
Da han kom, var han færdig. Der var beviset. Uomstødeligt.
1998 var en skinhellig sommer.
Efter kommunismens fald og før terrorismens rædsler -
- var nationen for en kort stund optaget af oralsex.
Det her er Coleman Silk, tidligere magtfuld dekan -
- og professor i klassisk filologi ved Athena College i Massachusetts.
Han blev uddannet på NYU og Oxford, underviste i England -
- og blev en af de første jøder i USA, der underviste i klassisk filologi.
Efter Colemans udnævnelse til dekan -
- slæbte han et sløvt, støvet og stærkt modvilligt Athena -
- fra middelmådighed til fortræffelighed.
Selvfølgelig skabte han sig en del fjender.
"Syng os, gudinde, om vreden, der greb Peleïden Achilleus..."
Til sidst blev Coleman indhentet af "den drivende ånd".
Al europæisk litteratur udspringer af en strid, -
- et barklammeri, kan man sige.
Hvorfor var Achilleus så vred?
Han og kong Agamemnon sloges om en kvinde.
En ung pige og hendes krop.
Den glubske seksualitets lyksaligheder.
Achilleus, den mest hypersensitive dræbermaskine, -
- verden nogensinde har set.
Achilleus, der på grund af sit raseri over at måtte opgive pigen -
- trodsigt isolerer sig selv og skubbes ud af netop det samfund, -
- som han beskytter, og som har kolossalt brug for ham. Achilleus...
... må opgive pigen. Han må give hende tilbage.
Her har al stor europæisk skønlitteratur sin vugge.
Derfor vil vi 3.000 år senere...
... begynde der i dag.
Miss Cummings. Tracy Cummings, vil du fortælle os...
Hun er her stadig ikke.
Mr. Thomas. William Thomas?
Er han her?
Vi er fem uger inde i semestret, og jeg har stadig ikke set dem.
Ved I, om de overhovedet eksisterer?
Eller er de gespenster?
Var De klar over, at Cummings og Thomas er afro-amerikanere?
Nej. Jeg har jo aldrig set dem.
Men De er vel klar over de uheldige associationer ved ordet "gespenst"?
Spøgelse, professor Roux.
Jeg hentydede til deres spirituelle karakter.
Her er den første definition af ordet.
Og jeg citerer:
"Gespenst: (daglig tale) spøgelse...
... genfærd."
Lad mig minde Dem om den anden definition:
"(nedsættende) neger."
Jeg har aldrig set dem. Hvor kunne jeg vide, de var sorte?
- Jeg vidste kun, at de var usynlige. - Ikke mere end at de har klaget.
- Miss Cummings var rystet. - De mødte ikke op en eneste gang.
Eksisterer de, eller er de gespenster? Se det i konteksten.
- Men dekan... - Lad mig tale færdig!
Det handler om disse studerendes forsømmelser, lave arbejdsmoral -
- og uforskammede frækhed!
Så miss Cummings er rystet?
At anklage mig for racisme er ikke bare falsk, men himmelråbende falsk.
Det ved I udmærket godt.
Tusind tak, Herb.
Jeg har sagt op.
Jeg har sagt op på det jammerlige college. Hvor er telefonbogen?
- Tag det roligt. Hvad er der sket? - De beskylder mig for racistisk tale.
Jeg brugte ordet "gespenst", der for 50 år siden var slang for...
Hvor er den telefonbog? Vi sagsøger dem.
Nævnte du, at du som dekan ansatte Herb Keble, den første sorte...
- Afro-amerikaner. -... afro-amerikaner på fakultetet?
Sidder Herb ikke i studienævnet?
De er vores venner. Sagde Herb ikke et kvæk?
"Beklager. Jeg kan ikke støtte dig i denne sag."
Så skal de få kamp til stregen. Det er jo vanvittigt!
Du har viet 35 år af dit liv...
Vi får de andre med i en protest, laver en underskriftsindsamling.
Vi angriber dem fra to sider.
Vi får fat i nogle advokater. Jeg kender nogle...
- Jeg så den lige her forleden. - Coly...
- Der er noget galt. - Det kan man roligt sige.
Hvad mener du?
Hvad er der galt?
Sæt dig. Hvad er der?
Tag det roligt.
Det er jeg ked af.
Iris Silk døde flere timer senere i sin mands arme.
Et halvt år senere kom Coleman ind i mit liv.
Jeg havde boet for mig selv i en hytte ved en sø uden for Athena.
... og spørgsmål om mit privatliv.
Spørgsmål, som ingen amerikaner ville bryde sig om at besvare.
Jeg tager ansvaret for mine handlinger, -
- både offentlige og private. Derfor taler jeg til jer i aften.
Som I ved, blev jeg ved en afhøring i januar -
- udspurgt om mit forhold...
Er du mr. Zuckerman?
Er du Nathan Zuckerman?
Du er forfatteren Zuckerman, ikke sandt?
Jo, men...
Vi må tale sammen. Må jeg komme indenfor?
Tak. Din sidste roman vandt vist en pris?
- Den blev nomineret til... - Det er fem år siden. Hvad skete der?
Du har en skriveblokering, ikke? Men jeg er svaret på dine bønner.
- Ved du, hvem jeg er? - Dekan Silk?
Den just pensionerede, men ikke just begrædte dekan Silk, -
- der efterforsker mordet... Fik du den?
... der efterforsker mordet på min kone.
Kan det sætte gang i kreativiteten?
- Jeg er ikke med. - De svin dræbte min kone, Nathan.
De kunne lige så godt have taget en pistol og skudt hende i hjertet.
Hvem skulle have troet, at Iris bukkede under?
Så stærk, som hun var. Så modig, som hun var.
Deres form for idioti blev for meget selv for min stovte Iris.
En kæmpe blodprop. Bang!
Jeg fik hende på hospitalet, men det var for sent.
De ville dræbe mig, men de ramte hende.
I den politiske korrektheds navn. Et oxymoron, der vil noget.
Der har du din bog, Nathan. Må jeg kalde dig Nathan?
- Hør her, dekan... - Bare Coleman. Titlerne er fortid nu.
Jeg beklager, men... jeg skriver fiktion...
Det bliver en ny "Kandidaten fra Manchuriet".
De myrdede sgu den forkerte! På grund af ét ord.
Gespenster!
Det er jo ikke til at tro. Nu skal du høre.
Min far var værtshusholder i New Jersey.
Han var den eneste jødiske værtshusholder i East Orange.
Han nåede kun til syvende klasse.
Men han gik meget op i præcist ordvalg.
Og jeg holder stadig fast i hans anskuelse.
Må jeg have lov at foreslå, at du selv skriver den bog?
Det burde jeg måske gøre.
Jeg må hellere gå. Må jeg spørge om noget?
Hvorfor gemmer du dig midt ude i skoven?
- Gemmer mig? - Er det ikke det, du gør?
Hvad er det nu, det hedder i en græsk tragedie?
Når helten erfarer, at alt, hvad han ved, er forkert?
Det hedder peripeti eller peripeteia. Der er frit valg.
Det er mig.
Du spiller vel ikke gin-rommy?
Og sådan begyndte mit venskab med Coleman Silk.
Og sådan kom jeg ud af mit tilbagetrukne liv -
- alene i en hytte ved en sø.
Du er skilt, ikke?
- Kan man se det på mig? - Du ligner en mand uden mål og med.
Kender det fra mig selv. Hvorfor gik din kone fra dig?
Den første eller den anden?
For flere år siden fik jeg konstateret prostata-kræft.
Selv om behandlingen virkede, -
- havde jeg trukket mig tilbage til min hytte, -
- langt fra den moderne verdens forventninger og forviklinger.
Det første år jeg kendte Coleman, det år, hvor han skrev sin bog, -
- spiste vi sammen flere gange om ugen.
Nogle gange spillede vi gin-rommy.
Andre gange lyttede vi til musik fra en lille radiostation, -
- der spillede big band-musik fra 40'erne og 50'erne.
Det var i den periode, at Coleman fik liv i mig igen, -
- ligesom han fik liv i Athena College.
- Hvordan går det med bogen? - Den kom og gik.
Den er lige til at kassere.
Man skaber ikke et college uden at slå nogle æggehoveder ud.
Jeg kunne ikke skrive bogen "Gespenster" -
- uden at komme til at lyde som en rablende galning.
Så...
... jeg har spildt min tid.
Bortset fra den tvivlsomme fornøjelse det var at genlæse gamle kærestebreve.
Hvem er pigen?
- Det er Steena Paulsson. - Hun er rigtig køn.
- Er det dig? - Ja, det er mig.
Jeg mødte hende, da jeg studerede i New York.
Det var i 1948. Jeg havde været i marinen.
Jeg boede i Greenwich Village og kom meget på biblioteket der.
Det var ligesom at fiske. Jeg gik ind mellem hylderne og kom ud med en pige.
Steena Paulsson. Hende var jeg tæt på at gifte mig med.
- Den bog vil ændre dit liv. - Jeg kan ikke blive længe.
Kom indenfor. Det tager et øjeblik at finde den.
Hvor er her flot.
Jeg bor med to andre i et fangehul for enden af en ventilationsskakt.
- Vil du have en kop kaffe? - Nej, jeg må tilbage.
Bare en enkelt kop. Det lover jeg.
- Biblioteket har åbent til ti. - Okay. Hvorfor ikke?
- Bruger du noget i kaffen? - Bare sort, tak.
Steena Paulsson, det lyder...
- Er det svensk? - Tampen brænder. Dansk-islandsk.
- Så du er ikke fra New York? - Du er ikke nem at narre.
Fergus Falls, Minnesota.
Nå, miss Steena Paulsson fra Fergus Falls, Minnesota...
... her er min gave til dig.
F. Scott Fitzgeralds "Natten er blid". Han er fra Midtvesten ligesom dig.
- Tak. - Det var så lidt.
Kaffen?
Kaffen.
Hvad er der sket?
- Hvordan fik du skrammen over øjet? - Boksning. Det er min hobby.
- Kan du lide den slags? - Ja, det kan jeg.
Det handler ikke om styrke.
Det handler om at være kvik.
Er du kvik, miss Paulsson?
Hvad tror du, mr. Silk?
Du ville nok blive en god bokser.
Godt svaret.
Kom så. Vis mig, hvad du kan.
- Hvad? - Kom nu.
- Hvad? - Vis mig, hvor god du er.
- Er du højrehåndet? - Ja.
Stå med venstre ben forrest og højre lidt tilbage. Let bøjede ben.
To knytnæver. Den højre ved hagen, hold den klar deroppe.
Venstre hånd foran dig. Den skal lave et jab.
Tommelfingrene yderst.
Så gør man sådan her.
Prøv.
Godt af en begynder at være.
Brug så højre indimellem for at forvirre modstanderen.
Det er et højre kryds. Sådan her.
Det ser fint ud.
- Slå på hænderne. - Pyh, jeg får det helt varmt.
Flot. Hold højre næve ved hagen.
- Se på hænderne. - Hold op med at flytte dig.
Det er godt.
Gjorde det ondt?
Nej.
Dit hjerte hamrer.
Jeg kan ikke tro det her.
Det kan jeg heller ikke.
Det er ikke helt sådan, vi gør derhjemme.
Det kan jeg tænke mig.
Først...
... skulle vi sende hinanden lange blikke i kirken om søndagen.
Og som efterår blev til vinter...
... og luften blev kold, ville der være...
... slædeture...
... skøjteløb på tilfrosne søer...
... og vi ville synge julesange.
Du glemte pælesidningskonkurrencer...
... og at bide til bolle.
Okay, kom så. Sæt mig ind i sagerne.
Lær mig, hvordan man gør kur til en pige i Amerika.
Du er da selv amerikaner. Jøder er amerikanere.
Hør engang. Det er Irving Berlin.
Jeg hører den sang, og alt i mig løsner bare op -
- og ønsket om ikke at dø...
... aldrig at dø...
... bliver næsten ubærligt.
Kom nu, dans med mig. Jeg lægger ikke an på dig. Kom nu.
Slap af. Slå dig løs.
- Vær nu ikke så stiv. Slap af. - Så hold op med at synge mig i øret.
Det er godt. Du har godt af det.
En lille drejning. Smukt.
Godt. Så snurrer vi rundt.
Og ud!
Og så et par små, lette trin. Se bare den himmel.
Og ud.
Du er god. Du er virkelig god.
Jeg har en affære, Nathan. Med en 34-årig kvinde.
Du kan ikke tænke dig, hvad det gør ved mig.
Det tror jeg nu godt, jeg kan.
Når man oplever det igen så sent i livet...
... fuldstændig uventet, fuldstændig uønsket...
... rammer det med en sådan styrke...
... at man ikke kan stille noget op. Det kan ikke fortyndes.
Hvad så, når hun er 34?
Og let antændelig, Nathan.
Let antændelig.
Har du hørt om Viagra?
Uden Viagra kunne jeg gå ind i mit livs efterår...
... og stadig drage dybe, filosofiske konklusioner -
- og være et moralsk forbillede for ungdommen.
Uden Viagra ville jeg ikke gøre noget så vanvittigt...
... noget, der ses så skævt til.
Noget så potentielt katastrofalt for alle implicerede.
Hvor har du fundet denne prægtige kvinde?
- Vi lukker nu. - Bare to minutter.
- Jeg sagde, vi lukker nu. - Kun to minutter. Det lover jeg.
Det er i orden.
- Kunne det ikke vente til i morgen? - Nej. Det er min søsters fødselsdag.
Sådan. Tak.
Hej, Phil.
Påstår De, mr. Starr, at den amerikanske præsident løj?
Når man aflægger ed som vidne, -
- er det ens hellige pligt at sige sandheden.
Man siger: "Så sandt Gud hjælpe mig. "
Det er en alvorlig sag.
- Er der bøvl med bilen? - Hver anden dag.
Vil du have et lift?
- Hvor vil du af? - Ved Nickersons gård.
- Det er mejerigården. - Ja.
- Har du noget imod, jeg ryger? - Nej.
Det er to lebber, der har gården.
De gav mig et værelse mod at malke køerne.
Så du arbejder på posthuset og mejerigården?
Og på college.
Faunia Farley, betjentstuen. Det står der på mit navneskilt.
- Du trives med at have travlt? - "Handling er tankens fjende."
Hvem sagde det?
Tak for turen.
Vil du med ind?
Mener du nu?
Jeg har ikke været så tæt på en kvinde...
... siden din kone døde. Det ved jeg godt.
Prøv og hør...
... vi skal have noget på det rene.
Hvis du vil have medlidenhed...
... skal du ikke komme til mig. Jeg...
Jeg er ikke til medlidenhed.
Lige meget.
- Tak for turen. - Pas godt på dig selv.
Du skal ikke tage det personligt, men...
... du må gå nu.
Jeg vil bare...
Jeg vil ikke vågne i morgen og have dig her.
Det er virkelig ikke noget personligt.
Får jeg dig at se igen?
Du får svært ved at undgå mig.
Hvad er det?
Spørgsmålet er...
... om jeg får dig at se igen.
Hvad tænker du på?
- På at du vil ødelægge det hele. - Nej.
Jo. Bare drop det. Prøv ikke at analysere mine tanker.
Behøver vi at tale?
Godt så. Okay, du får din vilje.
Jeg forestillede mig, jeg var en krage.
Hvorfor en krage?
- Så er det din tur. - Hvordan er det at elske...
- Kneppe. - Hvordan er det med en gammel mand?
Det er perfekt.
Der er ingen overraskelser.
Hvordan er det ikke at arbejde?
Det er ensomt. Ligesom du nok er.
Så er det min tur.
Bortset fra det gamle lig af en bil har du ingen ejendele.
Ingen bøger, ingen billeder.
"Handling er tankens fjende."
Så godt da.
Vil du have min livshistorie?
Fint nok.
Jeg voksede op med mange ejendele.
Min far var rig. Meget velhavende.
Masser af tjenestefolk.
Hele molevitten.
- Tror du ikke på mig? - Jo.
Så blev mine forældre skilt, og min mor giftede sig igen.
Desværre kunne han ikke holde nallerne fra mig.
Han var ekspert i godnathistorier. "Nu skal jeg læse en historie, skat."
Og før jeg vidste af det... var hans fingre oppe i mig.
- Du behøver ikke at fortælle det her. - Du spurgte selv.
Jeg sagde det til min mor. Hun troede ikke på mig.
Da jeg var 14, forsøgte han at bolle mig.
Så skred jeg. Jeg tog til Florida.
Tjente penge på lidt af hvert.
Jeg ved ikke rigtigt...
En pige som mig klarer sig altid.
Ingen ejendele. Ingen bagage at slæbe med.
Hvor er det skønt.
- Hørte du noget? - Hvad?
Jeg hørte ikke noget.
Hvad er der? Hvad kan det være?
- Det er Les. - Hvem er Les?
Fandens også.
Det er min eksmand.
Han forfølger mig. Jeg kan mærke, han er derude et sted.
Jeg kan godt klare ham. Jeg har bokset.
Det er alvor, det her.
Han er splitterravende sindssyg. Han var i Vietnam i to omgange.
Han bankede mig altid.
En gang var det så slemt, at jeg røg i koma i to dage.
Der er ikke nogen.
Slog De nogen ihjel i Vietnam, mr. Farley?
Det var sgu da det, jeg blev sendt til Vietnam for at gøre. Skyde skævøjer.
De sagde: "Alt er tilladt". Så...
... jeg tillod mig alt.
Lad os lige få én ting på det rene.
Jeg har aldrig slået hende.
Aldrig. Og jeg har aldrig slået børnene.
Det var løgn fra ende til anden.
Den luder. Forældrene var stenrige, -
- men hun ville ikke bede om penge til børnene.
Hun tænker altid kun på sig selv.
Jeg skulle ikke have ladet hende tage børnene.
Er det i orden, jeg ryger?
Hun ventede, til jeg var på afvænning.
Hun sørgede for, jeg kom på afvænning, så hun kunne tage børnene.
Hun brugte det imod mig for at tage børnene fra mig.
Hun havde ikke ret til at stjæle mine børn.
Og nu knepper hun den her gamle jøde.
Jeg skulle have dræbt hende dengang.
Her er pænt.
Jeg beklager, men her er rygning forbudt.
- Undskyld. - Tak.
Det er jeg ked af. De fleste restauranter har rygeforbud nu.
- Er det okay med dig? - Ja ja.
Coleman... jeg er ikke sikker på, at det her er en god idé.
Det er en udmærket fiskerestaurant.
- Undskyld, jeg kommer for sent. - Nathan, det er Faunia.
Det er min ven Nathan Zuckerman.
Nathan er forfatter. En god forfatter.
- Hvad var det nu, den pris hed? - Det er lige meget.
Jeg prøver at lære Coleman gin-rommy.
Du er da fuld af overraskelser.
Du skulle bare møde en af mine venner...
- Coleman har fortalt meget om dig. - Han har ikke fortalt en skid om dig.
Har han fortalt, at han knepper en rengøringsdame?
- Hvorfor gør du det mod mig? - Hvad?
Hvorfor gør du det her? Du ved godt, hvad jeg mener.
Ville du have en at tale med? Hyg jer. Jeg er skredet.
Undskyld.
- Coleman... - Senere.
Du er virkelig på en social deroute, hva'?
Dekan på college, professor i klassisk filologi.
Og se, hvad du endte med.
- Hvad har du fortalt ham om mig? - Nathan er bare min ven.
Har du sagt, jeg er din lille luder?
Du kan ikke finde ud af at kneppe en, -
- du ikke kan tage med på en fin restaurant.
Lad os gøre det forbi.
Vi gør det forbi lige nu.
Du er vist ikke rigtigt med.
Det kan jeg ikke.
Det kan jeg simpelthen ikke.
Sluk det lys, for fanden.
Det er Les. Bare rolig. Jeg har ringet til politiet.
De kommer straks.
Jeg ved, hvordan man tager ham. Vi venter bare.
Du skal ikke gå ud til ham. Han er sindssyg.
Det er jeg også.
Farley! Hvad vil du?
Kom ud, din morderiske mær!
- Har hun fortalt dig det? - Hvad?
At hun gav en fyr oralsex, mens flammerne åd hendes børn.
- Skrid, eller du får høvl. - Læg det, eller jeg spidder dig!
Det er min kone, du knepper! Jeg vil tale med hende.
Hej, skat.
- Hej, snuske. - Kør nu hjem.
Jeg har styr på det. Kør nu hjem.
Kan du høre sirenerne? Jeg tilkaldte politiet.
Det gør du sgu altid. Jeg vil bare tale med dig.
Din morderiske smatso.
Vi har tid nok. Hvorfor boller du den oldsag?
- Bliv væk fra hende. - Vi kører en tur.
Jeg kører dig tilbage med det samme. Skide være med dem. Kom nu.
De kender mig. De gør ikke noget.
- Jeg kører dig hjem med det samme. - Jeg vil ikke tale med dig.
Fjern de hænder, for helvede!
Det er kraftedeme takken for, at jeg reddede mit forpulede land!
Så kommer jeg hjem til en morderisk møgsæk, der behandler mig som lort!
Jeg kan ikke mere!
Jeg kan ikke!
Du spurgte om, hvorfor jeg ikke havde nogen ting.
Det er, hvad jeg har tilbage af mine børn.
De her.
Det var en ulykke. Og det ved han godt.
Han kender godt sandheden.
Vi havde et varmeapparat.
Det væltede, og huset...
... gik i brand.
Hvad skal jeg gøre med dem?
Beholde dem?
Begrave dem?
Jeg ved det ikke.
Hvad glor du på?
Er det for proletaragtigt for dig?
Tag så og skrid med dig.
Gå nu bare. Du vil ikke vikles ind i det her.
Lad være.
Du må ikke blive.
Vil du ikke nok gå?
Jeg kan ikke...
Vil du ikke nok gå?
Gå.
"Alle ved, at du misbruger en voldsramt, alt for ung kvinde. "
- Det tager sgu prisen. - Jeg ved, hvem der skrev det.
Delphine Roux. Professor i sprog og litteratur.
Det var mig, der ansatte hende.
- Hvorfor skulle hun sende det her? - Aner det ikke.
- Send hende en advarsel. - Hun benægter bare...
Det er hendes håndskrift. Spørg grafologen.
Glem det brev. Hvad gør du ved Lester Farley?
Jeg skaffer polititilhold eller noget i den retning.
Ved du, hvad du roder dig ud i? Du vil gå i krig på to fronter.
Mod en spøgelseskorrespondent og en galning.
Jeg kan skaffe en grafolog og en skudsikker vest.
Men så længe du ser den kvinde, kan du ikke få et liv uden skandaler.
Er hun i øvrigt hiv-negativ? Har du fået hende testet, Coleman?
Brugte du kondom? Eller bruger hun beskyttelse?
Kan det tænkes, at hun udnytter dig for at få hævn?
Skal jeg repræsentere dig i en faderskabssag?
Opgiv pigen, Achilleus.
Jeg havde dig i litteratur i tidernes morgen.
Opgiv hende, og problemerne forsvinder.
Faunia Farley er ikke i din vægtklasse og ikke fra din verden.
Du fik et kig ind i hendes verden i går nat. Når alt kommer til alt...
... er hun ikke det værd.
Achilleus på Viagra. Lyder det ikke også absurd?
Åh ja, Nelson...
... er du så færdig?
Nelson, du er en mester udi retorikkens kunst.
Og fuld af foragt for hvert et problem, du ikke selv har haft.
- Hør her... - Nej, nu hører du.
Jeg vil aldrig mere høre din selvsmagende stemme -
- eller se dit selvtilfredse, uskyldsrene fjæs.
Brug din venstre!
Gå til ham.
Sådan, ja.
Gør ham færdig.
Så er det nok.
- Næste uge er det West Point. - Han er i en tungere vægtklasse.
Men langsom. Ham klarer du nemt.
Og træneren fra Pitt kommer. Vi er venner.
- Han skal se dig bokse. - Og?
Når han ser dig give den hele armen og hører om dine karakterer, -
- får du nok et stipendium.
Jeg kan ikke læse der. Min far vil have mig på Howard.
Er han ikke optiker?
Var. Han mistede forretningen under depressionen.
Ja ja, Coleman. Du skal bare bokse for fyren, ikke?
Så ser vi, hvad der sker.
Lige en ting.
Når du møder min ven, så lad være med at sige, du er farvet.
- Jeg må ikke sige det? - Bring det ikke på bane.
Du er hverken det ene eller det andet. Bare Silky Silk.
Han finder ikke ud af det?
Du er East Orange Highs mesterbokser og trænes af Doc Chizner.
Han tror, du er jøde.
- Du kommer for sent. - Ja.
- Walter er hjemme på landlov. - Gem den.
Undskyld, jeg kommer for sent. Hej, mor.
- Walt. - Cole.
- Hvordan går det? - Godt.
Jeg hører, du skal være klassens taler.
Han har jo det højeste gennemsnit.
Ja, vi er meget stolte af Coleman.
- Må jeg spørge, hvordan det gik? - Med hvad?
I dag i bokseringen. Jeg spørger, om du vandt din kamp.
- Har du fortalt dem det? - Vær så venlig at svare.
Jeg vandt.
Hvor mange kampe har du vundet?
Elleve.
Og hvor mange har du tabt?
- Ingen. - Indtil videre.
Hvornår bliver du professionel?
- Far, jeg tror ikke... - Bland dig udenom, Walt.
Jeg stillede dig et spørgsmål, unge mand.
Doc siger, jeg kan få et stipendium.
Måske til Pitt.
Du skal på Howard ligesom Walter. Og hvis du vil være læge, -
- har dine hænder ikke godt af at slå på tæven i bokseringen.
Ved du, hvad jeg ville sige, hvis jeg var din far?
- Du er min far. - Jeg er ikke så sikker.
Måske er Doc Chizner din far.
Han er bare min træner.
Han lærer mig at bokse. Du er min far.
Hvis jeg var din far, ved du så, hvad jeg ville sige?
"Du vandt i dag. Fint.
Nu kan du trække dig tilbage ubesejret.
Og det gør du."
Undskyld mig, jeg vil ikke komme for sent til toget.
- Boy! - Ja, sir?
Fisken har fået for meget.
Jeg beklager dybt. Jeg skal sørge for, De får en ny.
"En kujon dør mange gange før sin død.
Den tapre smager bare døden én gang.
Af alt det forunderlige, jeg har hørt, er det mig særest, -
- at en mand kan frygte, når han dog ved, at døden, alles mål, -
- skal komme, når den må. "
Clarence Silk kendte disse ord fra "Julius Cæsar".
Han var en intelligent mand -
- fuld af uforfærdet mod og ubøjelig ære.
Men først og fremmest var han en hengiven familiefar.
For hans kone Dorothy, hans sønner, Walter og Coleman, -
- og hans store stolthed, unge Ernestine.
Clarence Silk var den fineste mand, jeg i mit liv har mødt.
Har du vagt?
Selv i aften?
Sådan vil jeg helst have det.
Jeg har aldrig kendt ham, mor.
Ikke rigtigt.
Jeg vidste ikke, hvad han måtte udstå...
... dag ud og dag ind.
Han syntes ikke, du skulle vide det. Det så han ingen grund til.
Hvis man er farvet, er det ligegyldigt, hvor meget man ved.
Man arbejder alligevel i spisevognen.
Han gjorde det, så du kan slippe.
Du skal ikke være bekymret.
Med din fars livsforsikring og dine flotte karakterer -
- skal du nok komme ind på Howard.
Walt har fortalt mig alt om Howard.
Han siger, de altid taler om negersamfundet.
"Vi, negersamfundet."
Jeg er ikke et politisk menneske. Jeg forstår ikke, hvem det "vi" er.
Hvem tror du, du er?
- Jeg ved, hvem jeg er. - Du skal være stolt af din race.
Jamen hvad med mig?
Hvorfor ikke være stolt af at være mig?
Det er mit liv. Har jeg intet at skulle have sagt?
Jeg er ikke klog nok til at diskutere med dig.
Så lad være. Lad os ikke diskutere.
Jeg elsker dig, mor.
Men bed mig ikke om at tage derhen.
Coleman... du er kun lige fyldt 18 år.
Hvad vil du gøre?
Tag plads.
- Har De registreringsblanketten? - Ja.
HVID
Velkommen i marinen, unge mand.
Var advokaten mere bekymret over Lester Farley?
Jeg gider ikke tale om Lester Farley. Jeg kan godt klare ham.
Du sagde selv, at han er en psykopat, -
- der har været på den lukkede. To gange.
Hvad tror du, der var sket, hvis politiet ikke kom i tide?
Farley er ikke typen, der bare forsvinder.
Det vil ske igen, og næste gang er du måske ikke så heldig.
Så jeg skal bare kaste hende for ulvene?
Jeg tænker ikke på hende, men på dig.
For hende går sex og bedrag altid hånd i hånd.
Alle de fejl, som mænd begår, er som oftest seksuelt betingede.
Det, der vækker liv i dig, kan blive din undergang.
- Ved du hvad? Jeg er skideligeglad. - Du betaler en høj pris.
Folk siger, du gjorde hende gravid, og at hun forsøgte at begå selvmord.
Hvad siger de ellers?
- Hvad siger de ellers, Nathan? - Du skal ikke se sådan på mig.
Jeg ved godt, det er noget vås. Jeg er din ven.
Så opfør dig som en! Hold op med at fordømme mig og fordømme hende!
Hvad vil du have, jeg skal sige?
Du skal anerkende, at der sker noget vigtigt mellem mig og den kvinde.
Noget, det er værd at respektere.
Du havde nok ret. Det handler bare om god sex.
Du kan sgu rende mig.
Hun er ikke min første kærlighed. Og heller ikke min største kærlighed.
Men hun er utvivlsomt min sidste kærlighed.
- Tæller det ikke for noget? - Nok til at risikere at blive dræbt?
Jeg er ikke bange for at dø, Nathan.
Det var ikke mig, der løb ud i en hytte i skoven for at gemme mig.
Dans for mig.
Bare én dans for mig.
Ja, hvorfor ikke?
Hvorfor ikke?
Du må ikke forelske dig i mig.
Vi er bare en mand og en kvinde alene i et værelse lige nu og her.
Alt andet er lige meget. Nu skal du ikke ødelægge det.
Det her er mere end sex.
Nej, det er ikke. Du har bare glemt, hvad sex er.
Har jeg?
Dans for mig. Kom nu.
Du er alt for ung til mig.
Jeg skal have en mand, der er meget ældre.
Én... på mindst 100.
Kender du en, der sidder i rullestol?
Jeg gør...
... lige hvad du vil.
Hvor tit... har du hørt en kvinde sige det og virkelig mene det?
Jeg kan godt se dig, Coleman. Vil du høre, hvad jeg ser?
Jeg ser vrede.
Og jeg ser skam.
- Jeg ser alt. - Det siger du ikke?
- Troede du, du havde hemmeligheder? - Man ved aldrig.
Tak.
Vil De passe kassen, mr. Wilson?
Kan jeg hjælpe med noget?
Ja... Jeg leder efter Rachmaninovs tredje klaverkoncert.
- Indspilningen med Horowitz? - Lige præcis.
Det er denne vej.
- Gik du ikke på East Orange High? - Jo.
Det mente jeg nok. Charley Hamilton er min fætter.
- Hvordan har han det? - Fint. Han skal vist snart giftes.
Det var da dejligt for ham. Nå, men vi kom fra Rachmaninov.
Er det din kæreste?
Ja. Det er det.
Måske skulle jeg bare komme en anden dag...
... så kan vi tage en sludder.
Fint med mig. Værsgo.
Den virker en hel del bedre end Rachmaninov.
Dans for mig.
Det må uden tvivl være den allermest...
... æggende dans...
... en pige fra Fergus Falls nogensinde har danset.
Jeg elsker dig. Jeg elsker dig.
Jeg vil være sammen med dig resten af livet.
- Hvad skal du lave på søndag? - Ikke noget. Hvorfor?
På søndag tager vi toget til New Jersey...
... og spiser middag hos min mor.
Det vil jeg meget gerne.
Jeg håber, hun kan lide mig.
- Er det godt nok med chokolade? - Det er fint.
- Jeg skulle have købt blomster. - Chokolade er fint. Og du er fin.
Her gik jeg med aviser.
Der braste jeg ind i mr. Harris' veranda.
- Hvilken en? - Den derovre.
Min far fik mig til at betale for skaderne på cyklen og verandaen.
Jeg er bange.
Jeg elsker dig. Det ved du godt, ikke?
Jeg elsker også dig.
Undskyld, vi kommer for sent. Mor, det er Steena Paulsson.
Steena, det er min mor.
Hvor hyggeligt. Kom indenfor.
Fergus Falls er en flot by.
Den er ret usædvanlig, fordi vi har søen og floden så tæt på hinanden.
Min far har en isenkræmmer, en lille tømmerhandel.
Han er et værre rodehoved. Når han skærer sig, vasker han ikke såret.
Islændinge er nogle hårde hunde.
Jeg vidste ikke engang, det hed islændinge, da jeg var lille.
Min mor er en Rasmussen. Hun er stik modsat.
Dækker bord til lørdagsmiddagen fredag klokken fem.
Jeg var fanget mellem to yderpunkter, -
- så jeg bestemte mig for at tage væk på college -
- uden for deres rækkevidde. Og sådan kom jeg til New York.
Jeg har aldrig været i Midtvesten, men der er nok rart.
Ville du ikke gerne se Midtvesten?
New York City. Endestationen Penn Station.
Skat, vi er der snart.
Skat...
Jeg kan ikke klare det, Coleman.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig, men jeg kan ikke.
Godaften, mine damer og herrer, og velkommen til St. Nicholas Arena.
I aften har vi i vores åbningskamp, fra East Orange, New Jersey, -
- med en vægt på 73 kilo: Coleman Silky Silk.
Med fem sejre og ingen tabte kampe.
Fra Rochester, New York, med en vægt på 77 kilo:
Sugar Pete Cunningham med seks sejre og tyve tabte kampe.
Folk skal have noget for pengene.
Dans med ham i tre-fire runder, og så slår du til.
Vent, knægt. Jeg bad dig om at give folk noget for pengene.
- Du skulle vente til fjerde runde. - Jeg vejer 73. Han er oppe på 77.
Skulle han få lov til at tæve mig for publikums skyld?
Jeg hjælper sgu ikke nogen nigger.
Er det ikke smukt?
Jeg må gå nu.
Bliv i nat.
Jeg bliver aldrig.
Bare denne ene gang.
Godmorgen.
Har du lyst til lidt morgenmad? Eggs Benedict med skinke?
Sæt dig ned.
Vil du have en kop kaffe? Ingen mælk.
Værsgo.
Det ser ikke ud til, at Lewinsky får job i New York lige foreløbig.
Gider du stoppe din skide forelæsning?
Jeg skider da på, at Monica ikke kan få arbejde.
Monica er sgu da ligeglad med, om jeg har ondt i ryggen af at malke.
Hun skider på, at jeg skal gøre rent efter folks lort på posthuset.
Du mistede dit job, da du alligevel var pensionsmoden. Sikke en tragedie.
Gu er det da ej!
Min stedfar stak sine fingre i min kusse.
Min mand sneg sig ind på mig med en jernstang og slog mig i hovedet.
Det er en tragedie.
At have to børn, der kvæles og dør!
Det er sgu en tragedie!
Du skal fandeme ikke tale om det.
For du ved ikke, hvordan det er.
Jeg skulle ikke være blevet.
Det var en fejl.
Selv ludere ved bedre. De har fattet det.
Mænd betaler ikke for sex. De betaler for, at man går hjem igen.
Hej, Prince.
Det er mig. Du kan da godt huske mig, ikke?
Det er Faunia. Har du helt glemt mig?
Jeg ville komme og besøge dig, men jeg kunne ikke.
Hej. Jeg har ikke set dig i... det er vel tre-fire måneder.
Prince har savnet dig. Han slap ud forleden.
De andre fugle angreb ham. Han lyder ikke ligesom dem.
Det er, fordi han er tam.
Han har været hos mennesker som os hele livet.
En krage, der ikke kan finde ud af at være krage.
Første gang, jeg forsøgte, var... en måned efter, de døde.
Jeg var i mit stiveste puds. Selv min mor ville have været stolt.
Ved du, at jeg ringede til hende? Det gjorde jeg.
Jeg ville fortælle, at mine børn var døde.
"Mor, det er Faunia."
20 år. Vi havde ikke talt sammen i 20 år.
Hun sagde:
"Jeg kender ikke nogen Faunia." Og så lagde hun på.
Møgkælling.
Hvorfor skulle de også sparke døren ind?
Sygeplejersken indrømmede det:
"Der var ingen hjertelyd. Ikke, da de først kom med dig."
Hvorfor lod de mig ikke bare dø?
Ikke engang det kunne jeg finde ud af.
Jeg tror, jeg gjorde noget dumt her i morges.
Faunia Farley, betjentstuen.
Bare... i gang med det sædvanlige.
Hvor har du været?
- Jeg var ved at blive bekymret. - Jeg gik en tur.
- Gik i biografen. - Prøv og hør...
Jeg er ked af det. Alt det, jeg har sagt og gjort.
Du havde jo ret. Det, der skete for mig, var småting.
Du mistede alt. Du mistede din kone og dit job.
De tog dit liv fra dig på grund af et latterligt ord. Det er en tragedie.
Måske. Jeg tror ikke, man kan måle sorg.
Jeg kom med de her til dig. Det er berlinere.
De er nede fra bageren. Med syltetøj.
Hvis du ikke vil have mig....
Hvis du vil have, jeg skal gå, så kan jeg godt forstå det, for...
Jeg kan godt forstå det og bebrejder dig ikke noget.
- Hvorfor smiler du? - Jeg er så glad for at se dig.
I lige måde. Jeg er også glad.
Hør engang, der er noget, jeg må fortælle dig.
Det virkede utænkeligt for mig, -
- at en så livskraftig mand som Coleman skulle dø i en såkaldt -
- "tilfældig ulykke".
Jeg følte mig mere og mere sikker på, at Coleman og Faunia var døde, -
- fordi Lester Farley og hans pickup spøgte et sted i kulissen.
Hvornår satte du dig ind i din vogn den morgen?
Før solopgang.
- Hvorfor? - For at få ram på ham.
- Hvem? - Jødeprofessoren.
- Hvorfor? - Det var jeg nødt til.
Du ville slå ham ihjel?
Os alle sammen. Det var planen.
- Så der var en plan? - Der var ingen plan.
- Du vidste, hvad du gjorde? - Ja.
- Men du planlagde det ikke? - Nej.
- Troede du, du var tilbage i Vietnam? - Ikke mere Vietnam.
Tænkte du på børnene? Var det hævn?
Ingen hævn.
- Forsøgte du ikke at få hævn for det? - Nej. Ingen hævn.
- Var du deprimeret? - Nej. Ingen depression.
- Vred? - Ikke mere vrede.
Men du kørte ind i deres bil.
Jeg dræbte dem ikke.
De dræbte sig selv.
Hvad siger du?
Ifølge politiet var der ingen bremsespor ved ulykkesstedet.
Ingen tegn på sammenstød.
Jeg tror... at Lester Farley lider af vrangforestillinger.
Alvorlige vrangforestillinger.
Jeg hedder Herbert Keble. Jeg er en af dem, -
- der ikke gik ind og forsvarede Coleman, -
- da han blev anklaget for racisme.
"Coleman... jeg kan ikke støtte dig i denne sag."
Sådan lød mine ord.
Det vil jeg skamme mig over resten af livet.
Jeg skulle have råbt op -
- og sagt det, som jeg vil sige nu, -
- mens alle hans tidligere kolleger hører det.
Den påståede uredelige opførsel fandt aldrig sted.
Coleman Silk og hans kone Iris -
- blev forrådt af den moralske stupiditet, -
- der herskede i et dømmesygt tvangssamfund.
Og jeg var en del af det samfund.
Det var vi alle.
Mrs. Keble?
Jeg hedder Nathan Zuckerman. Jeg var en af Colemans venner.
- Deres mands tale var... - Jeg er ikke mrs. Keble.
ÅRETS TALER ORANGE EAST HIGH SCHOOL
Er De...?
Jeg er Coleman Silks søster.
Iris. Det er et pænt navn.
- Og hvornår oprinder den store dag? - Den 14. juni.
Har du fortalt hende det?
Hvornår gør du det?
Har du tænkt dig at invitere hende med hjem?
Jeg har sagt, mine forældre er døde.
Døde?
Du har ingen bror? Ingen søster?
Er der ingen Ernestine? Ingen Walter?
Jeg vil ikke være Coleman Silk, negerprofessoren i klassisk filologi.
Og sådan ville jeg altid blive betragtet.
Det ved du lige så vel som jeg.
Jeg har aldrig tænkt på dig som sort eller hvid.
Gylden. Du var min gyldne dreng.
Hør her, mor.
Jeg har ikke...
Jeg har ikke fundet ud af, hvordan jeg gør.
Skal I have børn?
Det skal vi nok.
Du vil ikke lade dem se mig... vil du vel?
Mine børnebørn.
Du vil sige: "Mor, sid i ventesalen på Penn Station kvart over elleve.
Så går jeg forbi med mine børn i deres fine søndagsstøj."
Det bliver min fødselsdagsgave om fem år.
Og du ved, jeg vil komme.
Men løber du ikke en risiko ved at få børn?
Spændingen vil ikke være til at bære.
Hvad nu, hvis de ikke bliver lige så hvide som dig?
Så har du noget at forklare.
Vil du beskylde hende for at være dig utro med en neger?
Jeg må gå nu, mor.
Du tænker som en fange.
Du er hvid som sne... og tænker som en slave.
Din morder.
- Var det ikke dørklokken? - Nu skal jeg.
- Du vover på at besøge mor igen. - Walter...
Du ringer ikke, du skriver ikke.
Jeg vil aldrig se dit hvide fjæs igen.
Og Deres mor adlød Walter?
Alle mænd i vores familie, min far og mine brødre, -
- er yderst beslutsomme.
Ja, det gjorde hun. Men det gjorde jeg ikke.
Jeg ringede til ham for to dage siden. Det var hans fødselsdag.
Dagen efter han blev dræbt.
Jeg bebrejder ikke Walter noget. Han ville beskytte mor.
Lykkedes det?
Lige før hun døde, talte hun i vildelse.
Hun blev ved med at sige:
"Sygeplejerske, få mig på toget.
Jeg har et sygt barn derhjemme."
Ved De, hvorfor Deres bror tog sin afsked?
Jeg forstår, at han blev anklaget for racisme.
Det slår da alt.
For at bruge ordet "gespenster".
Ud fra hvad jeg hørte i dag, lader det til, alt er tilladt nu.
Folk bliver dummere og dummere, -
- men mere påståelige.
Det er sørgeligt. Nu til dags er det svært at forestille sig, -
- at nogen ville gøre det, Coleman følte sig tvunget til.
Bygge hele sit liv op omkring en løgn.
Coleman kunne have tilbagevist anklagen lige på stedet -
- bare ved at fortælle sandheden.
Det var det eneste, han ikke kunne.
Tror De, han fortalte det til nogen?
Måske.
Måske til én.
Så min mor fik vel ret.
Jeg gjorde det for at blive fri... men blev fanget i det.
Har du aldrig fortalt det til nogen?
Ikke engang min kone.
Jeg har ikke sagt et ord om det før i aften.
Jeg har ikke fortalt det til nogen før... dig.
Hvorfor mig?
Hvorfor fortæller du mig det nu?
Under min samtale med Ernestine, -
- besluttede jeg at skrive denne bog.
En bog, som Coleman ikke selv kunne skrive.
Historien om hans mor og far.
Om Walter og Ernestine, om Steena Paulsson...
... og om Faunia Farley, der flygtede fra sin privilegerede verden, -
- ligesom Coleman flygtede fra sin racebundne verden.
Men der var én ting til, jeg var nødt til at gøre.
Smukt sted.
Fredfyldt.
Så længe jeg holder det hemmeligt.
Nu kender jeg det jo.
- Du er ham forfatteren, ikke? - Jo.
- Fanger du noget? - Ikke meget.
Hvad tænker du på, når fiskene ikke bider?
Jeg tænkte, at hvis jeg havde en søn, ville han sidde her nu.
Det var, hvad jeg tænkte på, da du kom herud.
- Hvad skriver du for noget? - Jeg skriver om folk som dig.
Om deres problemer.
Du bor i Mike Dumouchels hus, ikke? Hytten nede ved søen.
Sig navnet på en af dine bøger.
- "En menneskelig plet". - Kan jeg få fat i den?
Den er ikke færdig. Jeg sender dig et eksemplar.
Jeg begyndte på isfiskeriet, efter min kone forlod mig.
Man behøver bare varmt tøj og det rette udstyr.
Tag nu det bor her.
Man borer et hul i isen. Det her skærer igennem hvad som helst.
Så kaster man en line med sin foretrukne agn.
Fiskene bliver tiltrukket af hvert et blink dernede i mørket.
Og der er dæleme mørkt dernede.
Hvis jeg havde en søn...
... en lille Les...
... min egen søn...
... ville jeg nok fortælle ham alt det her i stedet for dig.
- Der er koldt herude. - Det kan du bande på.
Jeg må videre.
Nu ved du lidt om isfiskeri. Så kan du skrive om det i din bog.
- Det vil jeg gøre. - Og nu kender du mit hemmelige sted.
Du ved alt nu, gør du ikke?
Men du siger det ikke, vel?
Bogen. Send mig en.
Den er i posten.
Til minde om Jean Yves Escoffier 1950-2003
Oversættelse: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service